324 évvel ezelőtt könnyezett először a pócsi Istenszülő-ikon. Máriapócs Nemzeti Kegyhely erre a napra zarándoklatot hirdetett, amely reggel 6 órakor utrenyével kezdődött.
A sötétben megkezdett szertartás húsvéti hangulatot idézett, a fokozatosan világosodó templomban a közös imádság csodálatosan felkészítette a zarándokokat a 16 km-es gyaloglásra. Olyanról is tudunk, aki munkahelyi elfoglaltsága miatt csak erre a korai alkalomra tudott eljönni, a templomból egyenesen dolgozni indult. A többség azonban fél 8-kor a Boldogságok eléneklésével útra kelt.
A tizenegynéhány fős csoportot Orosz István atya és Pindzsu István atya kísérte. Felváltva tartottak rövid, elgondolkodtató elmélkedéseket minden egyes boldogság-mondásról, ezeket a kijelölt útvonalon táblák is jelzik.
Sejthető volt, hogy nem jelentkeznek majd tömegesen a hívek erre a programra, egyrészt a járványügyi helyzet miatt, másrészt, mert a könnyezés évfordulója munkanapra esett. De nem is ez volt a cél. Egy zarándoklat esetében mindig biztosak lehetünk abban, hogy akinek ott kell lennie, az ott van, sőt: az van ott, akinek ott kell lennie… Talán ezt alátámasztja az is, hogy visszaérkezve a bazilikába, többen járultak a bűnbánat szentségéhez. Az külön meglepetés volt még a szervezők számára is, hogy a liturgián nem csak a gyalogos zarándokok vettek részt, hanem sokan mások is eljöttek, hogy ezen a különleges napon kifejezzék tiszteletüket és hálájukat az Istenanya felé.
A végére még egy kis távolságtartásos agapé is kialakult, hála a zarándokház konyhájának.
December 3-án, a harmadik könnyezés kezdőnapján folytatjuk!
Szöveg és fotó: Orosz Rita/Máriapócs Nemzeti Kegyhely
Nyíregyházi Egyházmegye
H | K | SZ | CS | P | SZ | V |
---|---|---|---|---|---|---|
1 |
||||||
2 |
3 |
4 |
5 |
6 | 7 |
8 |
9 | 10 | 11 | 12 |
13 | 14 |
15 |
16 |
17 | 18 | 19 |
20 |
21 | 22 |
23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
30 |